FÖRSTA KAPITLET EN LÅNG HELG
HOTELLET SKA STÄNGAS
Läget, Claire?
Nu är det bara vi kvar. Slutet är nära...
Har du pratat med Ron på sistone?
Ron är på Barbados och snorklar efter den dubbelsadlade fjärilsfisken-
- och han vill inte bli störd.
- Som ägare skulle du göra likadant. - Särskilt om några nöt skötte stället.
- Har du fått din kamera lagad? - Nej, Pana-svinen får ta hand om den.
Men jag har mikrofonerna så vi kan göra vår ljudundersökning.
Du, jag kom på en sak...
Jag ska visa dig nåt.
Jag besökte olika forum för paranormala fenomen i går-
- och hittade nåt som du säkert vill se.
- Vad är det? - Vänta, så får du se.
Titta noga. Jag missade det första gången.
Du kommer att smälla av. Det är tunga grejer...
Din jävel!
Underbart!
Det funkar varje gång.
Herregud...
- Vilket rum tog du? - 216.
- Det är klart. - Jag har ju varit här sen i går.
225 är upptaget, annars är det mesta ledigt.
Men kom ihåg att tredje våningen är klar.
- En enda gäst? Sanslöst! - Man förstår att stället ska stänga.
Då tar jag rum 214.
Jag tänkte att vi skulle jobba sju till sju-skift.
Låter bra. Jag kommer strax ner igen.
Då vill jag att du skriver på här.
Här är rumsnyckeln - 224.
Gå till höger högst upp i trappan och sen till höger igen.
Rummet ligger på höger sida i korridoren.
- Det kan du inte missa. - Tack.
Vet du vem det är?
Det är Leane Rease-Jones.
Hon var mamman i "Like Mother Like Son".
- Hon är jättekänd! - Om du säger det...
Tänk, Leane Rease-Jones!
- Undrar vad hon gör här. - Hon deltar i en konferens i Pottstown.
- Hur vet du det? - Hon sa det.
- Vad sa hon mer? - Vad konstig du är.
- Det är jag inte alls. - Här har du autografen.
- Varför är du så vresig? - Den här sajten tar knäcken på mig.
Låt mig se.
- Den ser bra ut. - Jag hatar webbdesign.
Den är jättesnygg. Jag gillar de små spökena.
Den är inte särskilt proffsig-
- men det finns pengar i det här så det gäller att hänga på.
Snygg. Jag gillar den.
När vi får bevis kvittar det hur den ser ut.
Så här har jag tänkt...
När läskiga saker inträffar är ingen annan med.
När du har sett nåt är du alltid ensam.
Eftersom hotellet är i stort sett tomt-
- kan vi ha en bra chans att få kontakt.
- Verkar det rimligt? - Ja.
Den här helgen får vi nåt bra, det känner jag på mig.
Vad är det?
- Vad är det? - Vad då?
Receptionen... Ja, miss Rease-Jones.
Jag ska skicka upp dem. Det var så lite.
- Jag glömde handdukar. - Jag ordnar det.
Jag vill helst inte träffa kvinnan i 225.
Hon med barnet? Vad är det med henne? Hon blängde ilsket mot mig.
Hon har bråkat med maken och bor här över helgen för att ge igen.
Hon vill att han ska inse hur svårt han får det utan henne.
- Hur vet du det? - Hon sa det.
Varför är du så förvånad över att jag pratar med gästerna?
Gå nu, idoldyrkare. Låt inte stjärnan vänta.
Miss Rease-Jones? Jag är här med handdukarna.
Miss Rease-Jones?
Är du rar och ger mig en?
Tack.
Var så god, miss Rease-Jones.
- Säg Lee. - Visst.
- Vad heter du? - Claire.
Du har räddat mitt liv.
- Nej, den kan jag inte ta emot. - Ska du såra en gammal dam?
Tack, miss... Lee.
Jag tillhör dina beundrare!
Jag älskade "Like Mother Like Son", och du var jättebra.
Och "The Waking of Eleanore"... var en fantastisk film.
Den såg jag ofta som barn.
Jag satte upp håret i flätor som du, fast det blev inte lika bra.
Tack, rart att du berättade det.
- Vad sysslar du med, Claire? - Jobbar i receptionen.
Säg bara till om du behöver nåt.
Hotellet ska stänga, så Luke och jag sköter alltihop.
Vi sover faktiskt här.
Jag menade i livet. Vill du bli skådespelare?
Är det därför du beundrar mig?
Jag? Nej, jag jobbar bara på hotellet.
Fast...
...nu står jag liksom mellan... olika grejer...
Okej...
Claire?
- Handdukarna... - Visst ja.
Var så god.
Hur gick det? Blir det nåt samarbete mellan er?
Hon fick mig att känna mig som en idiot.
Ja, hon är ju skådis.
Vad menar du med det? Vad vet du om skådespelerskor?
Jag vet inte mycket, men jag vet lite om en hel del.
Varför var hon så jobbig? Och varför är du så negativ?
Jag är inte negativ, jag är realist. Det är olika saker.
- Pessimist! - Pessimism är förädlad optimism.
Om man inte väntar sig nåt av människor blir man ofta positivt överraskad.
Ingen gillar översittare. Jag hämtar kaffe. Vill du ha nåt?
- Nej tack. - Kör till!
Hej! Hur är det?
Vad vill du ha?
Ta god tid på dig. Fråga bara om det är nåt.
ENÖGD CYKLOP
Cykloper är väl alltid enögda?
- Vad menar du? - Det var inget.
Jag tar en stor soja-mocka-latte med karamell i.
Bra val.
- Hur har ni det inne hos er? - Det är bra.
Får jag tala öppet med dig? Vi är inte nära vänner, men vi är ju tjejer.
I helgen ska min pojkvän och jag på romantisk picknick vid havet.
Men jag håller igen lite för det är nåt i vårt förhållande som bekymrar mig.
Efter ett år har han inte sagt att han älskar mig.
Jag vill ju inte be honom säga det... Han har sagt det under en chat-
- men det räknas inte. Det är som att säga det när man har sex.
Var har du kaffet?
Det var slut.
- Är den där jobbiga tjejen kvar? - Ja!
- Vilket ras! - Hopplös!
Händer det att du undrar-
- om du gjorde rätt som hoppade av college?
Varje dag.
Varför har folk så stora förväntningar?
Allt har sin orsak, Claire.
- Man hamnar inte bara på Yankee Pedlar. - Så är det väl.
- Vet du vad jag tycker är jobbigt? - Stopp! Mina ögon bränner.
Jag går upp en stund.
Vad är det? Jag är död. Vi får ta din kvartslivskris i morgon.
- Jag behöver ta en lur. - Bara du lämnar datorn.
Jag ska inte hacka nåt, jag ska titta på gympadojor.
Det är så tråkigt när man är ensam på hotellet och min bok suger.
Var rädd om den bara.
Ska du spela in nåt, så ligger bandspelaren på laddning.
- Du sätter bara i mikrofonerna... - Jag vet hur man gör.
Tur att man inte är spöke här i natt.
- God natt, Claire. - God natt, Luke.
Var är din webbsida?
Kom ihåg att påminna honom om det här...
Satan! Hur fungerar den här?
- Bli inte rädd, men jag står bakom dig. - Helvete!
Du skrämde mig från vettet!
- Vad gör du här borta? - Jag hörde nåt ljud.
- Vad för ljud? - Det liksom slamrade.
Nu kan jag inte somna om, så vi kan byta.
Okej... Herregud!
Förlåt mig.
Helvete!
ANDRA KAPITLET MADELINE O'MALLEY
Har du hört talas om Madeline O'Malley? Hon dog här på hotellet.
Hon hängde sig när hennes fästman inte dök upp på bröllopsdagen.
Ägarna trodde att det kunde drabba hotellet-
- så de gömde hennes kropp i vedkällaren i tre dagar-
- Innan de smugglade ut henne.
När folk fick veta vad som hade hänt blev de rasande-
- så ägarna tvingades sälja hotellet.
Sen hände inget förrän på 60-talet.
Sen dess påstås folk ha sett Madeline O'Malleys spöke-
- i korridorerna i väntan på sin älskade.
Vissa säger att hon vill ha en ny man.
- Vad håller ni på med? - Mamma!
- Vad är det här? - Hon sa att ett spöke vill ta mig!
- Det sa jag inte! - Han är ju bara ett barn.
Älskling, du ska inte vara rädd. Det är inte sant, det är bara en historia.
Kom hit.
Det här var onödigt. Jag har det jobbigt nog ändå.
Du, vi har inte fått några handdukar. Jag är trött på att be om dem.
Lägg inte det här på mig.
- Vi har rum 225. - Jag vet, jag jobbar på hotellet.
Kom, älskling. Det var bara en dum historia.
Det känns att brödet är billigt.
Snåla aldrig på brödet, det får man alltid ångra.
- Varför är hon kvar, tror du? - Ingen aning.
Courtyard by Marriott vid väg 13 är bättre.
Jag menar Madeline. Vad kan hon vilja?
Inte vet jag. Jag brukar inte fundera över vad döda kvinnor vill.
Hur såg hon ut när du såg henne? Såg hon ut att vara död?
Det konstiga med fysiska möten är att man aldrig minns några detaljer.
Hon dök upp, och sen försvann hon. Som om det inte hade hänt.
Det är svårt att förklara.
Jag blir så avundsjuk. Men jag hade nog blivit livrädd.
- Synd att du inte hade kameran. - Jag vet, det är värdelöst.
- Är du med på att spela in i kväll? - Absolut.
Vi måste få bevis för att Madeline O'Malley finns innan hotellet stänger.
Tänk hur det känns för henne att vara fast här för alltid.
Vi måste få nåt på band. Det är ett moraliskt imperativ.
Gode gud!
Hej, Lee!
Satan!
Hur kom du in dit, fågel?
Luke...
Du anar inte vad jag just var med om.
Luke?
- Vad är det? - Det var inget.
Jag är slut och måste slagga.
Glöm inte att spela in. Allt ligger framme.
Okej... Hoppas du gillar nätporren.
Det här är en ljudupptagning från tvättrummet.
Jag skippar det här, Luke. Här finns inget.
Det här är en ljudupptagning från bankettsalen.
Jag försöker få kontakt med Madeline O'Malleys ande.
Om du hör mig, Madeline, så ge oss ett tecken.
Tusan! Du sa att den var i ordning, Luke.
Luke! Vakna, Luke!
- Vakna, vakna! - Ja, ja, lugn...
Vad i? Jag har ju ett par timmar kvar.
Hör nu: pianot spelade av sig självt. Jag tror att det var hon.
- Jag kommer sju. Då lyssnar jag. - Nej, jag är rädd!
Kom in då.
Egentligen... är det lugnt.
Säkert?
Ja... jag blev skraj för en stund, men nu är det okej.
Jag kommer ner om några timmar.
Okej.
Skulle du kunna dämpa dig lite?
Måste jag be dig en gång till?
Du, en sak... Lägg av! Okej?
Häromdan frågade du vad jag gör.
Jag spelade just in ett oförklarligt fenomen.
Det finns ett spöke här, och jag har spelat in det. Så låt mig vara!
Kom med här ett ögonblick.
Sätt dig.
Du behöver nåt starkt.
Skål.
Känns det bra?
Berätta vad det var du såg.
- Jag... - Du...
Jag ber om ursäkt för i går. Ibland är jag inte särskilt trevlig.
Ta det inte personligt.
Jag ber bara om ursäkt en gång.
Jag kan hjälpa dig att söka om jag får veta vad det är du söker.
Ursäkta. Vad ska du hjälpa mig med?
Vet du vad det här är?
Det är en pendel.
Den används när man vill ha svar på livets... svårare frågor.
- Vet du varför jag är här? - Du ska tala på en skådespelarkongress.
Nej, jag är här som gäst på ett möte för helbrägdagörare.
Det är sånt jag ägnar mig åt nu.
Allt här i världen hänger ihop.
Förståelsen beror på uppfattnings- förmåga och viljan att kommunicera.
Om du vill kommunicera med andarna i hotellet, så kan jag hjälpa dig.
Men då måste jag veta vad du väntar dig av dem.
Jag vet inte... Om de är verkliga - spökena.
Andarna.
Det finns inget som är verkligt, bara existenser i olika tillstånd.
Ingenting börjar, ingenting slutar och det finns inga spöken.
Vi är gudomliga varelser som utgör en energi i universum.
Som vattendroppar i ett enormt hav.
Universum har en plan för var och en av oss.
Nu vill jag att du ska bortse från vad ditt förnuft säger-
- och vara öppen.
Vad är det du söker hos de här andarna?
Jag vill veta om det var Madeline O'Malley som spelade piano där nere-
- och om hon är den ande som bor på hotellet.
Fråga igen.
Slut ögonen och koncentrera dig.
Var öppen och ställ frågan direkt till anden.
Är du Madeline O'Malleys ande?
Dog du här på hotellet?
Var det du som spelade piano?
De vill inte tala om vilka de är.
- De? - Det är tre stycken.
- Vad vill de? - Samma sak som du.
- Vad då? - Leva.
Men de är ju inte levande.
En hemsk tragedi har inträffat här på hotellet.
Det har med källaren att göra. Ett misstag?
Det är Madeline. Det var där de gömde hennes kropp.
- Du får inte gå ner i källaren. - Är hennes ande fast där?
Du kan inte rädda henne. De försökte varna henne.
Vilka är de? Vad vill de?
Vad hände?
Jag förlorade kontakten.
TILLBAKA KL. 07 PERSONALEN
Luke... Inga handdukar!
Luke!
Det var droppen! - Vi åker tillbaka till din pappa.
TREDJE KAPITLET EN SISTA GÄST
Drick.
Bry dig inte om att Gozer sticker. Du gjorde oss en tjänst.
Du skrämmer mig, Claire. Du får ta dig samman.
Jag har upplevt samma sak.
Man måste tänka klart. Tror man att man ser saker, så tar det aldrig slut.
Okej, drömmen är en sak men tänk på pianot och det Lee sa.
Jag har lyssnat på inspelningen. Kanske kan det förklaras, kanske inte.
Men du ska akta dig för att jaga upp dig för sånt här.
Vad gäller dåren en trappa upp...
Hur ofta ser man inte medier på tv pådyvla ett gäng nötter sin dynga?
Hur ofta ser man ett medium lösa brott-
- göra någon frisk eller vinna på lotteri? Nästan aldrig.
Det är för att det är nonsens, hokus pokus.
Hon där uppe är en osäker gammal skådis som inte vill bli bortglömd.
Okej... Vill inte du försöka ta reda på vad som händer här?
Tycker inte du att det här är spännande?
Det kanske är Madeline som försöker få kontakt.
Är det inte det som är din grej?
Om det är subban med sin unge igen...
Lugn och fin.
- Kan jag stå till tjänst? - Jag vill ha ett rum för natten.
- Gäller det bara en natt? - Ja.
Jag skulle vilja ha rum 353.
Vi kan tyvärr bara erbjuda rum på andra våningen. Hotellet ska stänga.
Nej...
...jag måste få rum 353.
Jag ber er.
Det är väldigt viktigt för mig.
Jag har rest långt.
Sir... alla rum på tredje våningen är tömda.
Om ni inte har nåt emot att ta upp lakan och sova i ett rum utan möbler
- så kan vi nog hjälpa er.
Det går utmärkt.
Då vill jag ha ert kreditkort.
Jag betalar kontant.
Vi vill gärna ha ett kreditkort om nåt skulle gå sönder.
Var snäll och ta emot det här.
Kör till.
Då tar vi fram lakan till er...
Ha en bra dag.
- Tack för att ni hjälpte mig. - Det var så lite.
Det här blir ändå snart parkeringsplats-
- så varför ska jag säga nej om nån vill ha ett speciellt rum?
Det är inget att orda om.
Sir?
Tack ska du ha.
Jag bodde i 353 under min smekmånad.
Jag har många kära minnen härifrån.
Intressant att återse en plats och känna att man aldrig har varit borta.
Det känns som att vara hemma.
- Tycker inte du det? - Jag vet inte.
Det är väl dags att gå upp till rummet.
Rummen är som sagt tömda och städade.
Möbler och tyger har lagrats-
- men som tur är för er har ägaren låtit sängarna stå kvar.
Rummets charm är nog borta men ni slipper sova på golvet.
Det blir bra, jag är bara ute efter lite nostalgi.
Här har vi rum 353...
Smekmånadssviten.
Säg bara till om ni ändrar er och vill ha ett rum med tv.
Det behövs inte, det var just det här jag ville ha.
- Tack för allt. - Hoppas ni ska trivas.
Om jag ska hålla dig sällskap, så får du bli full ihop med mig.
Skål.
- Hur känns det? - Bättre.
Bra, fortsätt att dricka. Det hjälper.
Hej, Lee. Hur var seminariet?
- Bra, tack. Hur har ni det? - Inte så tokigt.
Vill du ha en öl? Jag har hört att du gärna dricker.
Det händer.
Du Lee... Berätta hur det fungerar.
- Vad då? - Att vara ett medium och så.
Har du kommit till en ny plats som känns bekant?
- Som déjà vu? - Exakt!
Om du har upplevt déjà vu, så har du samma gudagåva som jag.
Det har faktiskt alla.
Fast mina déjà vu-upplevelser har en annan riktning.
Jag kan uppleva vissa saker innan de inträffar.
Men ursprunget kan vara oklart, så jag måste vara försiktig med-
- vad jag berättar.
Jaha...
Jag är trött, så jag ska lägga mig. Det har varit en lång dag.
Vi ses innan du åker i morgon.
Låt inte andarna hålla dig vaken hela natten.
Du... det där var elakt sagt.
Du sa ju själv att hon fick dig att känna dig dum.
Dessutom behöver alla få smaka sin egen medicin ibland.
- Vill du ha en till? - Ja.
- Är du redo? - Ja.
Det här är Claires spökuppspelning, första tagningen.
Interiört på Yankeepedofilen.
Var det pianot?
Va?
Spelade det av sig självt?
Det måste vara Madeline O'Malleys ande som vill säga nåt.
Visa dig, ande!
Visa dig ande, sa jag!
Här är hon, stackars Madeline O'Malley.
- Tycker du att hon är sötare än jag? - Ärligt?
Hon ser lite tråkig ut. Du är mycket sötare, Claire.
Tack, det var rart sagt.
Du är faktiskt en av de sötaste flickor jag vet.
Vilka är de andra?
Min mamma, min syster-
- och så tjejen på Dairy Queen.
- Hon med ett dåligt öga? - Det tycker jag är snyggt.
- Jag gillar verkligen dig. - Och jag gillar dig.
Jag tycker att du är cool och att vi passar bra ihop.
Det är sjyst att du står bakom min webbsida.
Det känns verkligen bra att du tar mig på allvar.
Du är toppen!
- Även om jag håller på att bli tokig? - Det gör du inte, du är toppen.
Jag skulle göra vad som helst för dig.
Utan tvekan - så mycket gillar jag dig.
Du, jag har en idé.
Jag också. Får jag höra din?
Vi går ner i källaren och tar reda på vad det är med det där jävla spöket.
Kör till.
Vilket bra omen!
Sätt på bandaren.
- Vad var det? - Jag snavade.
Ursäkta. Det är ljuset.
- Spindelnät. - Följ med mig.
Vi borde kanske ha tagit med brödsmulor.
Vänta...
Jag hör nåt.
- Konstigt. Det är brus. - Det hörde jag också häromkvällen.
Dåligt bredband.
Nej, det är hon.
Häråt.
Här är det. Här gömde de hennes kropp.
Är du redo?
Vi vill tala med Madeline O'Malleys ande.
Om du finns här hos oss, så ge oss ett tecken.
Gör nåt ljud om du hör oss.
Varför stannar du kvar här, Madeline?
Varför får inte din ande ro?
Oj!
Ge oss ett tecken, Madeline.
Kände du det där?
Det är hon.
- Det var blåsten. - Nej, hon är här hos oss.
Tala till oss, Madeline. Vi vill dig inget illa.
Varför stannar du kvar här?
Varför får inte din ande ro?
Nej!
Vi vet att du är här, Madeline. Tala till oss.
Jag hör henne.
Hör du viskningarna?
Madeline?
Helvete!
Vad är det?
Hon står bakom dig.
Hon kommer närmare.
Luke!
- Jag sticker! Jag gillar inte det här. - Vi fick ju just kontakt!
- Jag vill inte vara kvar. - Skilde sig det här från andra gånger?
Det har aldrig varit några andra gånger.
Det var bara påhitt. Jag har aldrig sett nåt. Jag hittade på.
Jag vill inte ha mer med det här att göra. Det är för sjukt!
- Jag sticker. - Luke!
- Gå inte, Luke! - Jag är ledsen.
- Du kan inte lämna mig här. - Jag är ledsen.
Vad ska jag göra nu?
Lee?
Vakna, Lee, jag behöver din hjälp!
Lee!
- Vad gör du här? Ge dig iväg. - Snälla du!
Jag tänker inte hjälpa dig. Gå nu.
Kom igen!
Ska jag hjälpa dig så att du kan roa dig på min bekostnad igen?
Jag tror på det jag gör, och vill inte slösa min tid-
- på hotellpersonal och deras kränkande okunnighet.
Förlåt mig. Jag borde ha tagit dig i försvar.
Men jag är rädd och ensam och Madeline tog kontakt-
- och jag vet inte vad jag ska ta mig till!
Finns det nån vodka kvar?
Jag hittade det här.
Okej...
Visa mig var det hände.
Vänta här.
Var det Madeline? Vad var det som hände?
Vi måste lämna hotellet. Du är i fara. Du kan inte stanna här.
Jag ska klä mig. Hämta dina saker. Lita på mig.
Å nej!
Lee, jag glömde en sak. Vi ses i receptionen!
Sir?
Ursäkta att jag stör, men av nödtvång måste jag lämna hotellet en stund.
Hör ni mig där inne?
Sir?
- Luke? Vad gör du här? - Förlåt att jag stack så där.
- Vi måste härifrån! - Jag måste berätta nåt.
Du vet den gamle mannen där uppe? Han har tagit livet av sig.
- Va? - Ja, han är död.
- Har du ringt polisen? - Inte än.
Lee säger att vi måste ge oss iväg. Jag såg Madeline...
Ta det lite lugnt!
Kom och sätt dig här.
Såja.
- Hans ansikte... Det var blod överallt. - Nu är det bra.
Hjälp mig härifrån, jag vill inte vara kvar här.
- Då går vi. - Lee hämtar sina saker där uppe.
Jag hämtar henne. Klarar du dig här en stund?
Sitt nu bara där.
Är det du, Lee?
Lee?
Jag vill inte gå ner dit igen.
Är du där nere?
Hjälp mig! Hjälp mig, någon!
Hjälp mig!
EPILOG
Stanna till lite, grabbar.
Ta henne härifrån.
Jag bankade på dörren av alla krafter. Jag hörde hur hon skrek.
Jag skrek att hon skulle öppna men det gjorde hon inte.
Hon ropade mitt namn men jag klarade inte att slå in dörren.
Den här låg vid trappans fot.
Jag vill att du följer med och svarar på frågor om gästen på plan tre.
Kan du hjälpa oss att kontakta hennes familj?
Jag hämtar mina grejer.
Be skådespelerskan att skynda på, vi vill prata med henne också.
Fick jag alla uppgifter om de andra gästerna? Du har inte glömt nån?
Det var bara kvinnan med barnet.
Ägaren kommer hem från Barbados i morgon.
Då så. Tack.
Vad gör du här inne?
De frågar efter dig där nere.
Vi måste följa med till polisstationen och besvara fler frågor.
Hör du? Vi måste iväg, sa jag.
Du visste att det skulle gå så här, va?
Du kunde ha gjort nåt.
Nej, ingen hade kunnat förhindra det.
De frågar efter dig där nere.
Översättning: Stefan Hemmingsson www.primetext.tv